Modne bær, modne bær, råber jeg.
Folk fra øst og vest, kom og køb!
Alice! Hvad er der i vejen? Du er jo ligbleg .
- Jeg kan ikke! - Du skal først synge efter teen.
Du har en halv time at øve dig i.
Slap af og drik en kop stærk urtete. Det gjorde jeg, da jeg var ung.
- Jeg kan ikke synge. - Du har bare sceneskræk.
Jeg står ved din side. Det hele foregår i hovedet.
Du kan ikke tvinge mig til at synge.
Ikke så næsvis, unge dame!
- Gæsterne er her. Har I set min... - Mor, tving mig ikke til at synge.
- Hun er lidt nervøs, frue. - Det er ganske naturligt.
Alice, du lovede mig og far at synge. Alle gæsterne er spændte.
- Det forventes, at du synger. - Men hvis du virkelig ikke vil, -
- så forstår vi det godt. Men gæsterne bliver meget skuffede.
Jeg vil ikke skuffe dig og far.
Bare rolig, skat. Du gør os stolte som paver.
Og husk, uanset hvad der sker... the show must go on.
Hvad skal jeg gøre, Dinah? Og så den sang! "Modne bær...!"
Hvordan kan de forvente, at jeg skal synge for alle de fremmede?
Jeg går tilbage, når alle gæsterne er gået.
Du milde himmel!
Åh, nej! Jeg kommer for sent!
Hvilken længdegrad og breddegrad er jeg mon kommet til?
Jeg ved ikke, hvad ordene betyder, men de lyder kønt.
Længdegrad og breddegrad...
Ved mine lodne ører og knurhår! Jeg er alt for sent på den.
Måske er jeg faldet igennem Jorden og kommet ud på den anden side.
Jeg må huske at sporge nogen, hvad landet hedder.
"Sig mig, er det New Zealand eller Australien?"
Det var mærkeligt...
Nu er jeg kommet indenfor, men hvordan kommer jeg ud?
Gid, jeg havde været mindre.
Den var ikke der før. Kan jeg mon drikke den? Drikker man for meget -
- af en flaske gift, kan det gå gruelig galt.
Men der står ikke ''gift'' på den.
Åh, nej !
Hvad gør jeg nu?
Det bliver mærkeligere og mærkeligere!
Gør den mig storre, kan jeg nå op til noglen.
Og gor den mig mindre, kravler jeg under doren.
Under alle omstændigheder kommer jeg så ud i haven.
Jeg sidder fast!
Jeg sidder fast. Hvad skal jeg gøre?
- Hertuginden hader at vente. - Hjælp mig !
Græder du?
Ja.
Jeg taler heldigvis flydende gråd og snøft.
Jeg er nødt til at gå . Jeg kommer for sent.
I går var alting så normalt, og nu er jeg en kæmpe og sidder fast.
Hvad er det, der gør mig mindre? Det er nok viften .
Hr. Muus!
- Du ved, hvad jeg hedder? - Ja, du ligner jo en mus.
Jeg har travlt. Kom . Jeg skal holde et vigtigt foredrag . Alle kommer.
Mine foredrag skal ses og høres for at blive værdsat.
De deler folk i to lejre. Forrige gang peb de af mig .
Bortset fra én . Han klappede ad pibekoncerten.
Hvad skal jeg snakke om i dag? hvad skal jeg egentlig si'
uanset hvad jeg finder på så kan du være sikker på
at de har hørt det før
hort det for , hørt det før!
jeg er min tids mest beromte foredragsholder
for jeg holder mig til de samme ord, ændrer aldrig en linje
ikke en linje, ikke en linje!
Ikke en linje! Min mor var så fattig, at hun ikke ejede en tone i livet.
Den dumme ko.
Et deprimerende fremmøde. Limfarven slutter ved knæene.
Men publikum ser livlige ud . det er hovedsagen. Ikke døde... endnu.
- Hvad hedder du om forlov? - Alice.
Det kan du jo ikke gøre for.
- Ad, du er jo våd ! - Sid ned . Jeg skal nok tørre hende.
Mine foredrag er de tørreste på denne jord .
Tag plads, alle sammen, mens jeg rømmer mig.
- Kom så i gang! - Valnødder!
Meget vel...
Vilhelm Erobreren, som fik opbakning af Paven...
- Sagde du noget? - Det tror jeg ikke.
Edwin og Morcar, jarlerne af Mercia og Northumbria -
- støttede ham, ja til og med Stigand, ærkebiskoppen af Canterbury...
- Hvordan går det nu, min pige? - Jeg er stadig drivvåd !
Er du sikker? Det lover ikke godt.
Helt enig . Jeg foreslår, vi udsætter mødet -
- og ekspedit vedtager energiske foranstaltninger til afhjælpning af...
Tal dog dansk, mand!
Det, jeg ville sige, var, ipso facto...
Det er bedst at tørre hende med et...
... handicapløb.
- Hvad er et handicapløb? - Handicapløb, handicapløb...
- Hvad er et handicapløb? - Jeg skal lige hente noget.
- Nu siger du noget. - Ja . Hvad er et handicapløb?
Det lader sig bedst forklare ved at afholde et.
Klar...
Parat...
Start!
Et fornemt løb. En sand opvisning af beslutsomhed og... tåbelighed .
- De snyder jo ! - Ja, netop.
Død over zarens fjender!
- Siger du, jeg er en fidusmager? - Nej . Kun at du er vanskabt.
De, som kalder mig vanskabt, må være tossede!
- Se! Mållinjen ! - Hvem vandt? Hvem vandt?
Alle har vundet, der er præmier til alle!
- Hvem uddeler præmierne? - Alice, hvem ellers?
Nu skulle vi sidde i en seng og drikke varm chokolade.
Utvivlsomt.
Vent! Hvor skal I hen? Vent!
Hertuginden ! Åh, nej, åh nej ! Tak, skæbne!
Hun lader mig henrette, det er sikkert og vist.
- Hvad har du tabt? - Et par hvide handsker og en vifte.
- Jeg hjælper gerne med at finde dem . - Hvad laver du egentlig her?
- Prøver at komme ud i haven . - Hent nogle nye handsker og en vifte.
Han behandler mig som en stuepige.
Frederick Kanins hus!
Tænk, at en kanin kan bo så fint. Tingene må have kostet en formue.
Eller mere.
Der står ikke.: ''Drik mig'' som på den anden flaske.
Der sker sikkert noget spændende, hvis jeg drikker det.
Bare den gør mig stor igen.
Føj! Det må være nok.
Du store kineser! Hvad gør jeg nu?
Åh, nej!
Den sidder fast.
Jeg prøver vinduet på bagsiden.
Peter! Så hjælp mig dog!
Jeg er her, Deres Nåde. Jeg var ude og grave efter æbler.
Hvilken herlig morgen ! Med lærker i luften og snegle på jorden.
Ikke nu, Peter! Hjælp mig nu bare!
Opsedasse! Det er ikke godt for grøntsagerne.
- Hvorfor har vi agurker, Peter? - Fordi de er grønne, Deres Højhed .
Det anede mig . Sig mig, hvad er det der i vinduet?
Øjeblik. Nu skal jeg se efter.
- Det er en arm ! - En arm? Hvem har så stor en arm?
- Ingen . Men det er altså en arm . - Den skal ikke være der. Fjern den.
- Skal jeg, Deres hojhed? - Ja. Er du en bangebuks?
Nej, nej . Mine ben er bange, men resten er modig som en løve.
- Der er intet at være bange for. - Så gør det selv.
Jeg er for rig til den slags. Jeg har ikke råd til at dø.
Hjælp mig ud, en eller anden ! Jeg sidder fast!
Hvorfor vil ingen hjælpe mig? Jeg kan ikke selv komme ud .
- Hvorfor falder De hele tiden? - Fordi det er sjovt. Hjælp mig op.
Tag min højre hånd . Nej, det er min højre hånd .
Ole!
- Vi behøver din hjælp. - Hvad er der sket?
- Han lider af faldesy ge. - Hent en stige.
Forsigtig med stigen ! Du risikerer at ramme...
Undskyld, sir.
Sæt stigen op ad huset. Sådan. Så klatrer du derop.
- Hvorfor det? - Du skal ned i skorstenen -
- for at se, hvem der er derinde. - Hvorfor?
- Fordi jeg ikke kan komme ind . - Det var snedigt udtænkt, sir, -
- men min ry g tåler ikke skorstene. Jeg har arvet det fra min mor.
- Så gør du det, Ole. - Mig?
- Ja, dig . - Så pyt da.
Fart på!
Forsigtig . En af teglstenene er løs.
Fint. Du fandt den.
Peter, sig, han skal kravle ned i skorstenen .
Ole! Ned i skorstenen med dig!
Gid, han ville lade være.
Du kan vove på at klatre ned gennem skorstenen!
Der har vi jo Ole!
- Ole, hvad skete der? - Løft hans hoved. Lidt cognac.
- Tak, Deres Nåde. - Det er ikke til dig!
Beklager. Jeg elsker cognac. Det ligger i generne.
- Hvad gik galt, Ole? - Noget gav mig et spark bagi .
- Så for jeg til vejrs som en raket! - Sådan taler en sand irer.
Det her lover ikke godt. Vi er nødt til at brænde huset.
God idé. Skal jeg synge en gammel irsk sang?
- Nej . Brænd nu bare huset! - I kan tro nej!
Ikke så længe jeg sidder herinde.
En trillebor fuld med nodder skulle kunne gore det.
Klar, parat. . . fyr!
Hold op! I kan vove på at gøre det igen.
Det er ikke rigtige småsten . De er bløde som sandkage.
Nu vil jeg finde den fine have. Dér vil ingen lede efter mig.
Alting ser anderledes ud herfra. Jeg er nodt til at kigge op.
Små mennesker har garanteret tit hold i nakken.
Jeg anede ikke, at jeg selv engang skulle havne i et eventyr.
Man burde skrive en bog om mig. Jeg skriver en, når jeg bliver stor.
Sir, hvem er De monstro?
Major kålorm, med kors og bånd og stjerner på. Dronningen -
- trofaste undersåt, engelsk patriot...
Hvem er du?
- Det ved jeg faktisk ikke. - Så ved jeg det heller ikke.
Jeg ved, hvem jeg var i morges, men jeg forandrer mig hele tiden .
Forklar dig selv, ellers svarer jeg ikke for følgerne.
Det kan jeg ikke, for jeg er ikke mig selv, hvis du forstår.
Nej, det forstår jeg ikke.
Jeg har antaget så mange størrelser, at jeg er helt ør i hovedet.
- Hvorfor? - Hvis du blev til en sommerfugl, -
- ville du også synes, det var besynderligt, ikke?
- Næ. For mig er intet mærkeligt. - Tal ikke til mig på den måde.
- Hvordan? - I korte sætninger.
Det er meget forvirrende. Somme tider bryder jeg i gråd.
- Hvorfor? - Fordi jeg glemmer ting .
- Og jeg forandrer mig konstant. - Dårligt tegn. Vær på vagt.
- Hvilke ting glemmer du? - Sange og digte.
Av, den var værre. Tag dig sammen og sig:
"Du er gammel, fader Wilhelm". Rejs dig, når du synger og fremsiger.
- Nej, for jeg gider nemlig ikke. - Træk albuerne ind til siden.
Sådan! Og prøv så at synge rent.
Du er gammel, far Wilhelm'' sådan sagde hans søn
dit hår er aldeles hvidt. Alligevel står du stadig på hovedet
i din alder synes jeg, det er skidt
Hvis det var Paganinis variationer for stemme og trompet, -
- udelod du fem vers. - Det kan godt være.
Det var forkert fra start til slut. Værre kan det ikke blive.
Det sker hver gang, jeg skal optræde.
Du skal ikke være bange. Det er værre end ikke at kunne huske.
Hvilken størrelse vil du have? Sig frem !
Det er ligegyldigt, bare den ikke ændrer sig hele tiden. Forstår du det?
- Nej, det gør jeg ikke. - Dig og dine korte sætninger!
Og du er utålmodig . Det strider imod dronningens regulativ.
- Er du tilfreds med størrelsen nu? - Jeg ville gerne være lidt højere.
- Det er en rædsom højde. - Rædsom? Nej, nu be'r jeg Dem!
Den ene del gør dig større, den anden gør dig mindre.
Den ene del af hvad?
Af svampen. Det er formålet med den.
Der er en hensigt med alt, selv hernede.
Tak, major.
Den ene side gør mig større...
Og den anden gør mig mindre.
Spørgsmålet er bare, hvad er hvad?
Jeg beholder dem. Måske får jeg brug for dem.
Et fornemt hus. Måske kan de vise mig vej.
Til hertuginden . En invitation fra dronningen til at spille kroket.
Fra dronningen, en invitation til hertuginden til at spille krokket.
En invitation til at spille kroket fra dronningen til hertuginden.
- Den er feset ind. - Sikker?
Det er en invitation fra dronningen til hertuginden til at spille kroket.
Sådan ville jeg ikke have sagt det, men så pyt da.
Det nytter ikke at hamre på døren.
- Hvorfor ikke? - Af to gode grunde.
1. Jeg befinder mig på samme side af døren som dig.
Nå, ja .
- 2. De larmer og kan ikke høre dig. - Hvordan skal jeg så komme ind?
Ja, det er spørgsmålet. Og problemet...
Ja, man fristes til at sige sagens kerne...
- Gør man det? - Du kunne have banket på, -
- hvis der var en dør mellem os. Jeg kunne selvfølgelig hente en dør, -
- men det tager tid . Hvis du befandt dig inde i huset, kunne du banke på, -
- og jeg kunne lukke dig ud .
Banke på! Det er denne vej, madame.
Jeg vil ikke ud, jeg vil ind .
Ja. Men det er lettere at komme ud.
I øvrigt har jeg tænkt mig at sidde her til i morgen.
Eller overmorgen eller hele ugen.
Så kunne jeg vende tilbage når folket krævede det.
Hvordan kommer jeg derind? Jeg vil spørge dem om noget.
"Kommer jeg nogensinde ind"? Jeg bliver siddende her i dagevis -
- og spekulerer over det og synger: "Jeg vandrer gennem rugen".
Det er omsonst at snakke med dig. Så gør jeg det selv.
Sådan skal det være!
Peber.! Jeg vil have peber!
Peber, mere peber!
Mere peber!
Hvorfor smiler katten sådan til mig?
Filurkatte smiler altid. Ikke sandt, Gris?
Jeg vidste ikke, katte overhovedet kunne smile.
Du ved vist ikke ret meget, har jeg ret, Gris?
Er du en rigtig hertuginde?
Fra top til tå.
Peber! Peber!
- Du havde nær ramt hans næse! - Sludder!
Han kan spille "Tre blinde Mus" med den ene næsefløj.
- Hvad vil du egentlig, pigebarn? - Hvordan kommer jeg ind i haven?
Det var andre toner. Jeg foretrækker sang frem for tale. Lad os synge en .
Tal strengt til det lille myr
og slå ham når han nyser
han gør det for at irritere
så alle folk de fnyser
jeg taler strengt til min dreng og slår ham når han nyser
det aller bedste han ved
er peber så han nyser
Hold ham lidt. Jeg har en aftale. Jeg har travlt.
Peber! Mere peber!
- Lad os komme ud, før de dræber dig . - Mere peber!
- Jeg troede, du ville indenfor. - Ja, og nu vil jeg ud igen.
Livet er kompliceret.
Hold op med at grynte. Du lyder som en gris.
Du er en gris. Jeg sætter dig ned .
Afgang . Han bliver enten et grimt barn eller en pæn gris med alderen .
Hvilken vej skal jeg vælge?
- Filurkat, hvor skal jeg gå hen? - Hvor vil du hen?
- Til haven. - Hvad skal du der?
- Der ser så try gt ud . - Somme tider bedrager synet.
Det som virker farligt, kan være trygt. Dét er moralen.
- Hvilken slags mennesker bor her? - Hattemagere. Følg min pegende pote.
Og en vis herre ved navn Hare, som kaldes Mars, bor derovre.
- De drikker sikkert te, de galninge. - Jeg vil ikke møde gale folk.
Alle her på egnen er gale. Jeg er gal, du er gal...
- De færreste folk er normale. - Hvordan ved du, at jeg er gal?
Fordi du er her. Og alle her er gale!
Jeg var til et rædsomt jagtselskab. Gæsterne jagtede mig .
- Du har det sikkert hårdt. - Jeg smiler og holder fanen højt.
- Hvad blev der af babyen? - Den blev til en gris.
Jeg vidste det. Det er det samme med krager og ryper.
- Sagde du "gris" eller "ris"? - Jeg sagde "gris".
Hold op med at forsvinde hele tiden. Du gør mig ør i hovedet.
Beklager. Er det her bedre?
Hvilken vej vil du gå, hvilken sti vil du vælge?
vælger du ingen kan det gå galt
hvilken vej vil du gå hvilken sti vil du vælge?
du må fortsætte, selv om du skælver
Filurkatten havde ret. De drikker te.
Måske byder de mig på en kop.
Har du mere mad, Syvsover? Smørrebrød eller jordbær?
- Jeg elsker jordbær! Hvad med dig? - Han hamstrer garanteret.
- Jeg er faret vild. Må jeg...? - Alt optaget!
- Her er da masser af plads. - Hvorfor har du ikke sagt noget?
- Jeg sov over mig. - Hvad bestiller du her?
Jeg leder efter den smukke have. Og nu er jeg træt og sulten.
- Det må jeg nok sige. - Vi har spist i timevis.
Og vi er ikke færdige endnu.
Tjener, der er et harehår i min suppe?
Er det lyst? Vi mangler nemlig en servitrice.
- Vil du have lidt vin? - Her er jo ingen vin.
- Nej, og i øvrigt er du for ung. - Hvorfor tilbød du mig det så?
Man kommer ikke uinviteret til en privat soiré.
Undskyld, jeg trængte mig på. Jeg ved, jeg ikke er inviteret, -
- men der er jo dækket op til mange...
Min reaktion er både dyb og meningsfyldt: Få håret klippet!
Det er uopdragent at komme med personlige bemærkninger.
Er dét virkelig uopdragent?
Man lærer da også noget nyt hver dag . Notér det, Marsi.
Det kan komme mig til nytte. Jeg har en gåde til dig.
Hvad er ligheden mellem en ravn og en skrivepult?
- Jeg taler ikke til dig! - Er jeg da ikke god nok?
- Du har hørt den før. - Men du så på mig, da du spurgte...
Nu spørger jeg altså Alice!
Ligheden mellem en ravn og en skrivepult?
- Det tror jeg godt, jeg ved. - Du kender altså svaret?
- Ja. - Så sig, hvad du mener...
Det gør jeg også. Jeg mener i hvert fald, hvad jeg siger.
"Jeg ser det, jeg spiser" er ikke det samme som, -
- "jeg spiser det, jeg ser!"
Eller "jeg kan li', hvad jeg får" og "jeg får, hvad jeg kan li'".
"Jeg ånder, når jeg sover2 og jeg sover, når jeg ånder".
I dit tilfælde er det det samme.
- Jeg er så træt. . . jeg må sove. - Rene kopper!
Tiden marcherer på maven.
Nej, det er en hær, som marcherer på maven.
Det er da en mærkelig hær, som marcherer på maven . Føj!
- Hvilken dato har vi i dag? - Den fjerde.
Uret går to dage forkert. Jeg forbød dig at bruge smør.
- Det var det fineste smør. - Dansk smør.
Så er der også kommet krummer i. Smør ikke uret med en brødkniv.
Jeg kunne dårligt have brugt en gaffel, ikke?
Jeg vil ikke af med uret, men så pyt da.
- Sært. Det var det fineste smør. - Dansk smør.
Et ur, som viser dagene og ikke tiden? Mærkeligt.
- Viser dit ur måske året? - Nej. For året varer meget længe.
- Jeg pakker sammen . - Hvor?
Dér!
- Den kan jeg ikke slå. - Nu sover hr. Syvsover igen.
Det siger meget om din samtalekunst. Gnist! Gnist!
Lige mine ord...
Jeg må hellere... sove videre.
- Har du gættet ravne-gåden? - Nej. Jeg giver op. Hvad er svaret?
- Aner det virkelig ikke. - Det gør jeg heller ikke.
I spilder tiden med at stille hinanden fjollede gåder.
Hvis du vidste, hvad Tid er, sagde du ikke "den", men "han".
- "Den" er uopdragent. - Jeg forstår ikke, hvad du mener.
Du har ikke snakket med Tiden. Han var min meget gode ven.
Vi tjente Imperiet mange fjerne steder, indtil det hele gik agurk.
Men vi kom op at skændes i marts, lige før ham der blev sindssyg .
- Nu smigrer du mig . - Til Hjerter Dames store koncert!
Stands ham ! Han vil synge! For sent.
Tusind tak, mine damer og herrer.
Nu vil jeg synge "Tante Træben". Maestro, musik...
Tante har et træben, træben det kan vi male rodt
og kalde Fred og Ned og Ted.! Tante har et træben
alle sagde om det, at det var dødt, men...
Jeg må lige indskyde...
Hvor vover du at afbryde min sang med dit: "Må jeg lige indskyde"!
Det afgørende er ikke hvad du ved, men hvem du kender.
- Jeg kender sgu ingen af dem. - Forlad scenen gennem den røde dør.
- Der er en brat klippevæg udenfor. - Men vi er alligevel venner.
Tante har et...
Jamen du godeste!
Tante har et træben...
- Ti stille, ellers går hun. - Ligesom publikum til koncerten.
- Prøv en anden sang . - Vi er desperate mænd!
Flyv, flyv, du lille flagermus hvor monstro du har dit hus
oppe over himlens skyer flagrer du på eventyr
flyv, flyv, lille flagermus...
flyv, flyv...
flyv, flyv, flyv...
flyv, flyv...
jeg priser mig lykkelig for, jeg ikke er dig
Nydeligt, ikke sandt. Man skulle tro, han sang.
Inden jeg havde sunget andet vers til ende, brølede dronningen:
- Han slår sangen ihjel. Halshug ham! - Uf, det var da forfærdeligt!
- Tak, for din empati, mit barn. - Nå, men... undskyld udtrykket...
- Tiden var imod vores forestilling. - Din forestilling.
Siden da har han været kontrær. Han har stoppet tiden!
Kan han stoppe tiden for mig? Jeg skal nemlig synge en sang .
Herligt! Velkommen i artistklubben.
Den glinsende teatersminke, lugten af publikum... uforligneligt.
Men jeg vil ikke.
Vil du ikke optræde? Det er da unaturligt.
Nej, nej. Det hedder sceneskræk. Jeg husker min første forestilling .
Jeg rystede så meget, at hatten røg af.
Hvis Tiden stopper tiden for dig, kan han vel også gøre det for mig.
- Han gør det kun ved tetid . - Så er det altså altid tetid her?
- Fortæl os en historie. - Jeg kan ikke nogen.
- Så skal Syvsover gøre det. - Så står vi op, Syvsover!
Jeg sov ikke. Jeg har hørt hvert eneste ord .
- Fortæl os nu en historie. - Vil du ikke nok?
Og lad det gå lidt tjept, ellers falder du bare i søvn.
De tre søstre Karen, Maren og Mette boede på bunden af en brønd .
- Hvad levede de af? - De levede af... sirup.
- Så ville de jo blive syge. - Ja. De blev meget syge.
- Drik lidt mere te. - Mer te!
Jeg har ikke fået noget endnu, så jeg kan ikke drikke mere.
Du kan ikke drikke mindre. Det er let at drikke mere end ingenting .
Hvorfor boede de på bunden af brønden?
Fordi det var en sirup-brønd .
- Den slags findes ikke. - Skam dig!
- Du hører fra min advokat i morgen . - Skandaløst!
- Skriv et læserbrev. - Fortæl selv historien.
Nej, fortsæt bare. Det kan jo være, der findes en sirupbrønd.
Hvor kom jeg fra? Jo de tre søstre skulle nu lære at øse.
- Øse hvad? - Sirup!
- Bravo! - Jeg vi have en ny kop. Afgang .
Man øser da ikke sirup.
Man får vel vand fra en vandbrønd, ikke sandt?
Bravo, Hattemager!
Det her teselskab er alligevel ikke noget for mig .
Så skulle du holde din mund . Det, at du drikker te med os -
- betyder ikke, at vi vil præsentere dig for vore venner.
- Vi har nemlig ingen venner. - Men hvis vi havde haft.
Nå, ja, selvfølgelig .
- Jeg går nu . I er uforskammede. - Andre er meget værre end os.
Desuden får vi snart regn.
Det regner aldrig, det siler ned .
Men vi fortsætter ufortrødent, ikke sandt, Syvsover?
Hr. betjent, disse mænd er nogle forbrydere.
- Hvem har taget hans øresnegl? - Det var dog et fjollet teselskab.
- Jeg sagde jo, han ikke kan være der. - Vi skal bare presse lidt mere.
Det hørte jeg godt. Pres mere! Av, min næse!
Højst besynderligt.
Denne gang vil jeg bære mig klogere ad.
Endelig ! Det perfekte skjulested.
- Pas på, femmer. Du stænker. - Undskyld . Syveren skubbede til mig .
- Man kan altid bebrejde andre! - Du skulle nødig snakke.
- Dronningen siger, du bør halshugges. - Hvorfor det?
Tulipanløg . Du gav kokken tulipanløg i stedet for rigtige løg.
Ingen er ufejlbarlig.
- Hvorfor maler I roserne røde? - Det sku' have været et rødt rosentræ
Men vi kom til at plante et hvidt.
Hvis dronningen opdager det, lader hun os halshugge.
- Derfor prøver vi at rette fejlen. - Før hun kommer.
Nu kommer hun!
Dronningen! Dronningen!
Venstre, højre, venstre højre...
Stands!
Og hvem er så det?
- Lige mine ord . - Vær ikke tåbelig!
- Ville jeg lyve for Deres Majstæt? -Ja.
- Tak, for komplimenten. - Du er en idiot.
Det er korrekt, Deres majestæt... Velkommen i klubben.
En jubelidiot.
Hvad hedder du, mit barn?
- Alice, Deres Majestæt. - Hvorfor standser vi?
- Og hvem er så disse mænd? - Hvor skulle jeg vide det fra?
Jeg er fremmed her.
Af med hendes hoved!
- Af med hendes ho. . . - Så dæmp dig dog ned!
Husk på, hun er kun et barn.
Virkelig?
Ja. Det må være forklaringen.
Børn har ingen respekt for deres foresatte.
Op med jer, I tre!
Hold op. Jeg bliver svimmel. Hvad er det her?
Deres Majestæt, vi prøver at...
Ja, I er i sandhed ...
...en prøvelse.
Af med deres hoveder!
I skal ikke halshugges. Hop herned .
Kan du spille kroket?
- Hvem, mig? - Ja, dig !
Jeg snakker ikke med mig selv!
Selv om det er den eneste måde at få en intelligent samtale på.
- Kan du spille KROKET? - Ja.
Så kom herhen!
- En herlig dag, hvad? - Ja. Hvor er hertuginden?
Sch! Hun venter på at blive halshugget.
Indtag jeres pladser!
Se ikke på mig. Se ned.
Af med hans hoved! Af med hendes hoved!
- Af med hendes hoved.! - Der er for meget halshugning her.
Der har vi jo filurkatten.
- Hej med dig . - Morer du dig?
- De spiller ikke efter reglerne. - De gør alt for at omgå dem.
- Det må du lære. - Jeg skulle ramme pindsvinet, -
- men det ville ikke rulle sig sammen. - Prøv at se det med pindsvinets øjne.
- Nå, ja . - Kan du lide dronningen?
Nej. Hun er meget...
... dygtig. Vi andre har ikke en chance mod hende.
Stor pige. Charmerende...
- Hvem taler du med? - En ven.
Filurkat, det her er kongen.
Jeg synes ikke om dens udseende, men den må godt kysse min hånd.
- Jeg er helst fri. - Vær ikke næsvis!
Du ved godt, hvad der så sker.
- Stir ikke sådan på mig. - En kat må vel godt se på sin konge.
- Hvad? - Det har jeg læst i en bog.
Det lyder umoralsk. Ubehagelige undertoner. Bogen bør forbydes.
- Det lyder tiltalende. - Hvordan får vi den flyvende kat væk?
- Af med dens hoved! - Herligt. Man kan altid stole på dig .
Jeg henter lige bødlen.
- Hvor er mit pindsvin? - Det rullede derover.
Hold op! Jeg gør dig ikke fortræd.
Den skal bare have et drag over nakken.
Det er vanskeligt. Jeg skal bruge et underlag.
- Hvad mener du, min pige? - Dit hoved er endnu intakt.
- Ikke takket være dig. - Hvad?
Jeg kan ikke høre, hvad du siger. Tal ikke i munden på hinanden.
Jeg beklager min højde.
- Revolutionen er over os! - Mit ræsonnement er logisk og klart.
Jeg kan ikke kappe hovedet af, medmindre det sidder på en krop.
Den fede og ækle kat, som hænger deroppe -
- har ingen krop. Altså kan jeg ikke skille hovedet fra kroppen.
Min påstand står uimodsagt. Alle, som har et hoved, kan miste det.
Og glem heller ikke, at jeg også er dommer!
For meget snak, for lidt handling . Sker der ikke noget inden et minut, -
- lader jeg jer alle henrette. - Du vælger, min pige.
At halshugge eller ikke halshugge, dét er spørgsmålet.
Hvad svarer du, pigebarn?
Man skal træde varsomt, når det drejer sig om katte.
De har stor indflydelse og færdes på de bonede gulve.
Husker I den store kattemassakre?
Den havde jeg helt glemt. Katte-strofe!
- Jeg ville tænke mig grundigt om. - Et klogt råd, min pige.
Desuden er det hertugindens kat.
Og hun sidder i fængsel. Hent hende.
Jeg husker Den store kattemassakre i '28. Uhyggeligt.
Det var lige efter den store flamingo-pest. I '26, ikke?
Hertuginde, velkommen!
Tænk dig grundigt om, før du svarer. Er det din kat?
- Nej! - Ikke det?
De siger ellers... den er væk! Det er din skyld ! Du stod med den!
Ikke officielt. Jeg er uden ansvar.
Hjælp mig med at finde den. Kom så, alle sammen!
Fart på!
Du aner ikke, hvor glad jeg er for at se dig igen, gamle jas.
Tak.
- Du ser bekymret ud. - Jeg vil ikke synge den sang.
- The show must go on. - Hvorfor det?
- Ellers ville livet være kedeligt. - Af med dit hoved!
- Spillet går lidt bedre nu. - Og deraf kan man lære:
Jo mere jeg har, desto mindre har du.
Man kunne også sige: Lykken står den kække bi.
Netop. Lykken står den kække bi.
Det er en god morale. Du er vel nok klog.
Dejligt vejr i dag, Deres Majestæt.
Jeg har advaret dig.
Enten skal du eller dit hoved...
- VÆK...
Lad os spille færdigt, før du drager af sted .
Helst ikke. De vil tvinge mig til at gøre ting mod min vilje.
- Vil du blive, må du sige kodeordet. - Jeg kender det ikke.
Så gæt.
- Blikfløjte. - Gæt igen.
- Løver og enhjørninger. - Tampen brænder... Honningkage.
- Kan du skrive kodeordet ned? - Ja.
- Med bind for øjnene? - Tjah...
Det tænkte jeg nok.
Spil så! Alle skal spille...!
Af med deres hoveder!
Af med alles hoveder!
Haven skuffer mig . Hvor er jeg nu?
Det ligner vores våbenskjold .
Hvem er du?
- Alice. - Alice? Navnet lyder bekendt.
- Og hvem er så du? - En grif. Halvt ørn, halvt løve.
- Det bedste af begge dele. - Jeg troede, du var en mytefigur.
Det er skam også . Det gør mig blot mere fascinerende.
- Kan man komme ud af labyrinten? - Jeg spørger den forlorne skildpadde.
Han er min bedste ven . Alletiders gut.
Blåt blod, kan du tro.
Så står vi op, gamle jas.
- Er der noget galt med ham? - Sådan siger han altid .
Jeg gad nok vide, hvilke triste tanker som går på hans sinds mosgroede stier.
Jeg ved, hvordan vi kan opmuntre ham. Fortæl pigen om dig selv.
Hun er kommet til rette sted. Sæt jer ned.
- Nej, tak. Jeg har hørt det før. - Sid ned ! Det kan du vel gøre.
Engang...
... var jeg en ægte skildpadde. En ægte... jeg var en ægte...
- Tak for en interessant historie. - Jeg er ikke begyndt endnu.
Bliv her. Du kan lære noget. Du må have lært en masse indtil nu.
- Ja, det har jeg vel. - Da vi var små gik jeg og Grif -
- i samme skole. Læreren var en skildpadde. Vi kaldte ham sildesnuden.
Hvorfor det, når han ikke hed det?
Vi kaldte ham sildesnuden, fordi vi fik på snuden, når vi kom for silde.
Du burde skamme dig over at spørge om noget så indlysende.
Vi lærte tæskning og rivning de fire regnemåder: ambition -
- distraktion, nation og demission . Og drejning . Drejningslæreren -
- var en gammel havål, som lærte og drejning, strækning -
- efter bestemte ål og bugen af vandlarver.
Hvordan foregik dog det?
Det skal jeg vise dig.
Giv mig lige fem minutter.
Jeg kan ikke selv vise det, jeg er for stiv.
Alderdom er ikke for svæklinge, Og griffen lærte det aldrig.
Nej. Jeg tog den sproglige linje. Vi havde en gammel krabbe som lærer.
Fortæl hende om spillene.
Du, som aldrig har levet i havet, har nok aldrig mødt en hummer.
- Jeg har engang smagt en hu... - Hvad har du?
Ikke noget.
- Kan du danse hummerkvadrille? - Nej. Hvad er det for en slags dans?
Nu skal jeg forklare det. Først fjerner man alle vandmændene.
Det er ikke sjovt at danse oven på en masse vandmænd, vel?
Man stiller sig op på række. Skildpadder, laks, torsk, rokker...
- Hver danser får en hummer. - To skridt frem, skift hummer -
- og vend tilbage i samme orden. Og så kaster man...
... hummerne op i luften.
Og så skifter man hummer igen.
- Det er dansens første tur. - En nydelig dans.
- Ja, men den er ikke gratis. - Helt enig. Nu skal vi vise dig det.
"Du må skynde dig lidt mere", sagde en hvidling til en snegl
vi har hvalen lige bag os, den går frem for fulde sejl
både skildpadder og hummere kom alle ind med glans
og nu venter de på bredden for at byde os til dans
både skildpadder og hummere kom alle ind med glans
og nu venter de på bredden for at byde dig op til dans
Dans!
vil du, vil du ikke eller vil du danse med?
Tak. Det var vældig morsomt at se på.
Ingen fisk ved sine fulde fem færdes noget sted uden form-ål.
Virkelig?
Hvis en fisk vil ud at rejse, spørger jeg: Hvad er form-ålet?
- Kan du lide at optræde? - Jeg hader det!
- Lad være med det. Det er sjovt. - Rejs dig op. Nå, du står allerede.
Fremsig : "En dovenkrop beretted"
- Den kender hun ikke. - Jo, jeg gør.
Så fremsig den.
Det beretted' hr. hummer om sine kår
man har bagt mig for brun jeg må sukre mit hår
som en and med sit øjenlåg han med sin tud
pudser bælter og bånd drejer tæerne ud.
Helt forkert.
- Alt er forkert i dag. - Syng hellere "Skildpaddesuppen".
- Er det i orden med dig, gamle jas? - Sig bare "til".
- Han skal ikke nødes. - Når hun nu gerne vil høre den -
- så synger jeg den gerne. - Du kan godt glæde dig, Alice.
Han er en sand mester, virtuos. Han synger, så det brager.
- Vis hende, hvad aviserne skriver. - Senere.
For nu er jeg i syngehumør.
Yndige suppe, fyldig og fin
som venter os i en varm terrin
sådan en mundfuld kan gore mig glad
yndige suppe til aftensmad
yndige suppe
til aftensmad
yndige suppe...
Din tur, Alice.
Det kræver øvelse, men du skal nok komme efter det.
Yndige suppe, hvem fylder sit fad
med fugl eller fisk eller dyrebad
når du står parat til at gore ham glad
yndige suppe til aftensmad...
Og nu, min kære, tror jeg, du kan klare dig.
Og så siger de, skildpaddesuppe kun er for rige mennesker.
Et vers til, kære ven.
Yndige suppe...
Åh, nej, jeg havde nær glemt...
Måske kan jeg komme ud her.
Halløj! Hun er min fange!
- Og jeg skal redde hende. - Så må vi slås om hende.
- Du overholder vel kampens regler? - Det gør jeg altid .
- Mine elendige, svage håndled . - Du er en værdig modstander.
- En anden gang, måske. - Ja, en anden dag, sir.
- Tusind tak. - En storartet sejr, ikke sandt?
Som et ekstranummer får du: Slaget ved Agincourt!
Lad mig hjælpe dig af med hjelmen.
Endelig kan jeg få vejret!
Tak.
Jeg ser, du beundrer min rygsæk. Jeg opbevarer madpakken i den .
Jeg har sat den omvendt, så maden ikke bliver våd .
Men maden falder jo ud, når låget er åbent.
Så forstår jeg bedre, hvorfor min mad er væk.
- Ved du, hvorfor jeg gjorde det? - Nej.
Nu er den en bi-rede, så jeg kan lave min egen honning .
- Du har jo en bikube i forvejen. - Ja, men bierne holder sig væk.
Det er det samme med musefælden .
Forresten, det skulle ikke undre mig, om musene har skræmt bierne væk.
Eller måske er det omvendt. Det er enten eller.
Hvad skal du med musefælden? Er der mange mus på hesten?
Nej, men hvis der var, ville den være beskyttet. Ikke sandt?
Slog du dig?
Jeg håber, dit hår sidder ordentligt fast.
Det sidder ganske normalt.
Det er ikke godt nok.
Vinden er stærk som suppe på disse kanter.
Du må være forberedt på alt, så kan intet gøre dig bange.
- Du er ikke særlig god til at ride. - Hvorfor siger du det?
- Du falder jo hele tiden af hesten . - Jeg har trænet meget.
- Ja, det har du vel . - Det gælder om at holde balancen.
- Hold den her. - Hvad er det?
Det har jeg glemt. Men jeg fik den billigt.
Masser af træning, masser af træning .
Hr. Ridder. . .
Vore kroppe styres af vore ben, og benene styres af fødderne.
- Hvordan kan du snakke sådan? - Hvordan sådan?
Med hovedet i jorden og kroppen i luften.
Uanset hvor kroppen er, så arbejder hjernen uafbrudt.
Den syder af aktivitet! I deer! I deer! I deer!
Jo mere jeg står på hovedet, desto flere ideer får jeg.
Min snedigste opfindelse blev til, mens jeg stod på hovedet.
- Hvad var det? - En ny budding.
Men jeg nåede aldrig at lave den.
- Hvad var den lavet af? - Karbonpapir.
- Den var næppe blevet god. - Nej, ikke alene.
Men blandet med krudt og segllak -
- smager den hen i retning af Cordon-Bleu.
Jeg må videre. Jeg skal redde flere drager og flere jomfruer.
Du virker bekymret. Det er du alt for ung til. Jeg er uden bekymringer.
Jeg tænkte på alle de ting, jeg skal gøre, når jeg kommer hjem.
Skal du hjem?
- Helst ikke, men jeg bør gør det. - Vær tapper.
Og sæt dig altid op på hesten igen.
Husk at holde balancen...
- Hvordan kommer jeg ud af skoven? - Masser af træning ...
Farvel! Vær tapper!
Hr. Ridder!
Tigerlilje, gid du kunne fortælle mig, hvordan jeg kommer ud af skoven.
Jeg kan godt tale, når selskabet er interessant nok.
- Kan alle blomster da tale? - Ja, lige så godt som dig.
Men vi hader at starte en samtale. Har du noget på hjerte?
Du ser ud som om, du ikke er fuldstændig tomhjernet.
- Farverne er gode nok... - Jeg kan ikke lide hendes farver.
Hendes kronblade burde have flere krøller.
Er I ikke bange for at vokse herude helt alene?
Her er træer nok. Hvad har man dem ellers til?
- Kan træer hjælpe jer i nødens stund? - Ja, de har barkede næver.
Stille!
De er kun kæphøje, fordi jeg ikke kan nå dem. De står for tæt ved jorden.
Hvis I ikke er mere høflige, fletter jeg en krans af jer.
Tusenfryd er de værste, næst efter løvemund.
Jeg har set mange haver, men aldrig hørt blomsterne tale.
Mærk efter på jorden.
- Den er meget hård . - Blomsterbede er ofte for bløde.
- Der sover blomsterne konstant. - Det har jeg aldrig tænkt på.
Jeg tvivler på, om du ovehovedet kan tænke.
- Kan I så tie stille! - Hvilken vej fører ud af skoven?
Den vej.
Nej, den vej.
Helt afgjort den vej.
Træd ikke på os!
Se! Vi står stille som voksfigurer.
Hvis du tror, vi er voksfigurer, bør du betale entré.
Voksfigurer fremvises ikke gratis.
Niksen biksen!
Tværtimod . Hvis du tror, vi er levende, så lad os præsentere os.
Jeg hedder Tweedledum, og han er Tweedledee.
Jeg hedder Alice.
- Kender du Veronica Buff? - Nej, hvem er hun?
Aner det ikke. Men hun bliver glad for at blive nævnt.
Tror du, hun bliver taknemlig, når hun blive berømt?
Jeg kom til at tænke på et digt om jer to.
Mellem Tweedledum og Tweedledee skal et håndgemæng aldrig mangle
for Tweedledum siger, Tweedledee har smadret hans nye rangle
men kommer så den store kanut en vældig, tjæresort krage
er deres batalje pludselig slut og heltene - meget spage.
- Kæmpekrager findes ikke. - Imponerende, må jeg sige.
Til lykke. Men det var ikke os. Niksen biksen.
Det var nogle helt andre tvillinger -
- selv om navnene er ens. - Du tager gruelig fejl.
Efter: "Jeg hedder Alice", skulle du have sagt: "Hvordan går det?".
Sig pænt goddag.
Så går vi rundt om en enebærbusk, enebærbusk, enebærbusk
så går vi rundt om en enebærbusk, tidlig mandag morgen
- To rundture er rigeligt. - Jeg håber ikke, I er for udkørte.
På ingen måde. Men tak for din omsorg.
Lad os fortsætte med poesi og sang.
Beklager, men det har jeg ikke tid til.
Det har vi heller ikke. Vi går aldrig med ur. Niksen biksen!
Digtet hedder "Hvalrossen og Tømmermanden."
Du starter, brormand.
"Den lyse sol gik over hav...
Den lyse sol gik over hav i sine fine klæ'er.
den tyssede alvorligt på de muntre bølgers hær
og det var meget mærkeligt for midnatstid var nær
hr. Hvalros kom spadserende med ham hr. tømmermand
Og begge græd, fordi der var så græsseligt med sand...
- Hvis alt det sand blev ryddet væk. - ... var det en prægtig strand.
Såfremt og hvis syv piger nu tog fat og fejed' her et halvt års tid
så tror jeg næsten at...
- det tvivler jeg stærkt på. - og han græd en liden sjat.
Undskyld.
Hejsa!
kom, østers, lad os gå en tur
( Hr. Hvalros bad så smukt )
en yndig tur med snik og snak langs med den havblå bugt
nu tager vi stranden hånd i hånd i ære og i tugt
den ældste østers kiggede så tavs som nogen fisk
den holdt sig til sin banke, ja hvor der var klart og frisk
men fire unge østers sa', det tilbud var dem kært
de pudsed' sig og p ynted' sig med sko, der skinned svært
- Og det var meget sært. - Hvorfor?
Fordi de ikke havde nogen fødder.
nu er det tid
at drøfte dit og dat nu kan vi snakke om skib og sko
om kål og smedens kat
hvorfor er grisen flyvegal og vandet varmt i nat?
-"nej, tøv en kende", - råbte østerne i kor
"vi er så trætte alle mand og vores fedme stor"
- det haster ikke spor - tusind tak for det.
en skive brød, nu mangler bare det med eddike og peber til
bliver gildet en succes
Hvis I er klare, kære børn begynder vor dinér.
I vil da ikke spise os sa' østersflokken bleg
for efter al den venlighed var en en lumpen streg
hvor var det lifligt, at I kom hvor var det venligt gjort
hr. tømmermand sagde: "mere brød" og ellers ikke stort
du er da pokkers døv, to gange har jeg spurgt
man spiller dem et puds, hvor er det stygt
de løb så langt for vores skyld og stønner nu så sygt
Hr tømmermand bemærked' blot, at smørret var for tykt.
jeg græder, børn, føler med jer, ja
og snøftende sortered' han de største af dem fra
og trykkede sin lommeklud mod øjet nu og da
så østers, nu vender vi vel om
det var en yndig tur, skal vi gå?
mon svaret nogensinde kom?
åh nej og det er mærkeligt, når hver en skal var tom
skam dig, Hvalros, dine tårer er fikumdik
du slubrer østers i dig hurtigere end børn, der spiser slik
Hvordan lyder dommen?
Jeg kan bedst lide hvalrossen, fordi han følte med østerserne.
Han spiste da flere en tømmermanden.
Så foretrækker jeg tømmermanden, når han ikke spiste så mange.
- Han åd så mange, han kunne. - Så er de begge to stygge.
- Er det en løve eller en tiger? - Endnu værre!
Det er den røde konge, der snorker.
Han er hjerterkonges dovne bror. De findes i alle familier.
- Undtagen i vores. - Vi har nemlig to.
Lad os se på ham.
- Han bliver da forkølet der. - Nej. Han drømmer om dig.
Hvis vi vækker ham, så går du ud som et lys.
Nej. Hvis jeg indgår i hans drøm, hvad gør I så?
Jeg går nu.
Når enden er god, er alting godt.
Hvad er det?
- Din rangle! - Du glemte den i græsset!
Den ser lidt medtaget ud.
- Den er ødelagt! - Rolig nu. En gammel rangle...
Den er ikke gammel. Jeg købte den i går. Den er splinterny.
Der er kun ét at gøre.
- At købe en ny? - Så let går det ikke. Vi må slås -
- for familiens ære!
Jepper!
Ned Tweedledum mod F. Tweedledees overlegne styrke og dygtighed .
En ulige kamp. Jeg var faktisk rådgiver for den britiske hær.
Jeg frarådede dem at tage ham, men de hørte ikke efter.
Hvilken frækhed!
Hun må hjælpe os i klæderne. Panser til de ædlere dele.
Uanset udfaldet af kampen, vil jeg betænke dig i mit testamente.
Du får ingen penge, men jeg skriver: "Æret være dit minde, Fred".
Tak for venligheden, men jeg foretrækker pengene, Ned .
- Hvorfor har du kun én sok på? - For at spare penge.
- Ser jeg bleg ud? - En lille smule.
Jeg plejer at være meget modig, men i dag har jeg hovedpine.
Og jeg har... tandpine. Så står vi lige.
- Så bør I måske ikke slås i dag? - Jo, det forventes.
- Alt sammen pga. en rangle? - Ja, men husk, den var ny.
- Det virker lidt småligt. - I høj grad.
Og derfor er det så vigtigt.
De blå!
- Kragen kommer! - Monsterkragen.
Alice, du skal overvære retssagen mod Hjerterknægt Sir Jack.
- Hvordan ser jeg ud? - Det er for tidligt at sige.
Prøv igen på sopransax.
Hvorfor skriver de? Retssagen er jo ikke begyndt endnu.
De skriver deres egne navne ned, for ikke at glemme dem i dagens løb.
- Stupide folk! - Hvordan staver man "stupid"?
S...T...
- Hvad kommer efter T? - Aftensmad . Er det spisetid nu?
Nej, det er ej!
Det troede jeg ellers. Min mave føles som om, struben er væk.
Ro i salen!
Det er din skyld, Cedric. Du er alt for blødsøden.
Kap nogle flere hoveder af.
Kap, kap, blod overalt. Det er herligt at være dronning.
- Han ramte ved siden af? - Virkelig? Jeg kunne godt mærke det.
- Skal jeg indkaldes? - Til hvad?
Jeg vil ikke stå foran alle de folk. Hvad skal jeg her?
Du skal redde knægten fra en død værre end skæbnen.
Retsbetjent, læs anklagen op.
"Hjerter dames dagværk af kager og bagværk -
- tog hjerter knægt i sin varetægt".
Jeg tilstår! Jeg gjorde det ikke. Og kors, hvor er jeg glad for det.
Hvis jeg fik chancen igen, ville jeg nok heller ikke gøre det.
- Bang ! Sagen er afgjort. - Det kan ikke være rigtigt.
Sagde du noget, Alice?
Nej.
Godt nok. Ærede nævninge, I tolv gode marsvin.
- Overvej jeres kendelse. - Ikke endnu.
- Hvorfor ikke? - Der er mange ting at ordne først.
Ejendommeligt... højst besynderligt.
Ærede nævninge, tiltalte er selvsagt skyldig .
Glem bevismaterialet og se hans ansigtsudtryk.
Han ligner en vaneforbryder, en ussel slyngel, en uforbederlig...
- Hvad er der nu? Vi skal forsvare ham.
- Jeg har ikke mere. - Indkald det første vidne.
Første vidne!
- Goddag. - Goddag.
Knæk og bræk!
Jeg beklager, jeg har hænderne fulde, men jeg var ikke færdig med teen...
- Han bliver aldrig færdig med teen. - Agurkemadder er usundt.
- Se hans ben! - Det kan jeg ikke.
Netop. Han har agurkeben. Det grelleste tilfælde jeg har set.
- Og jeg har set en hel del. - Du skulle nødig snakke!
Du burde have været færdig. Hvornår begyndte du?
- Jeg spørger lige hr. Hare. - Hent ham herind!
- Jeg har ikke læst dommen op endnu. - Han er ikke dømt endnu.
Var det den 14., vi begyndte at drikke te?
- Den 15. - Den 16.
Skriv det ned. 14., 15. og 16.
14, 15, 16...
Gang og dividér og omregn til gram og kilo.
Hvad er svaret?
- De er meget træge i det. - Det er ren hovedregning.
Af med deres hoveder!
Tag hatten af. Du udviser foragt for retten! Af med den!
Og af med hovedet.
- Det kan jeg ikke. - Hvorfor ikke?
- Det er ikke min hat. - Stjålet?
Skriv det ned!
Stjålet hat! Han tilstår, han er en tyv.
Og så har han den frækhed at optræde som vidne.
- Kongen virker forudindtaget. - Tak, Alice.
Det er derfor, jeg er sådan en strålende dommer.
Har jeg ikke set dig før?
Jeg sælger hatte. Jeg har ikke selv nogen. Jeg er hattemager.
Det kunne du godt have sagt.
Kom frem med din forklaring.
Og vær ikke nervøs...
For så henretter vi dig på stedet.
Jeg er ikke nervøs. Jeg har intet at skjule...
- Jeg har gjort min fædrelandspligt. - Nu husker jeg, hvem du er.
Mødtes vi ikke i Biarritz i sommeren '41? Eller var det i Heidelberg?
- Hattemager, bevismaterialet! - Du gør ham endnu mere nervøs.
- Rolig, Hattemager. - Jeg er en fattig mand, høje dommer.
Og smørrebrødet er ødelagt fordi det allerede er spist én gang.
- Og tekoppernes som fløj... - Fløj?
Du er Flyveren! Til min koncert sagde du: "Flyv, flyv...
Flyv, flyv, du lille flagermus hvor monstro du har dit hus
op i ærmet, op i ærmet du forsvinder i ærmet mit
- Vi giver ikke ekstranummer. - Vi kan hyres til bryllupper osv.
Du sang til min koncert, men det her lød endnu værre.
Jeg har ellers øvet mig.
Det er en forbrydelse mod alt, hvad vi holder kært.
Cedric, han ødelagde min koncert og nu din retssag.
Jeg er en fattig mand. Jeg står her, angrende og underernæret.
- Det var haren, som sagde... - Jeg benægter alt!
- Protest! - Protesten afvist!
- Spørg selv syvsoveren. - Om hvad?
- Det har jeg glemt. - Husk det, ellers henretter jeg dig .
- Stå fast, Hattemager. - Jeg er meget fattig, Deres Majestæt.
Og en ussel skuespiller.
Ikke så meget pjat!
- Ved du ikke mere, kan du gå ned . - Jeg står faktisk på gulvet.
- Gå med dig . - Vil I have en sang til?
- Kap hans hoved af udenfor. - Kald det næste vidne ind.
- Hvad med mig? - Ja, hvad med dig?
Jeg er den tiltalte, du indkalder bare vidner. Det er uretfærdigt.
Jeg skulle have haft hovedrollen, men jeg har ikke sagt noget endnu.
- Hvad ønsker du at fremføre? - At jeg ikke behøver stjæle.
Jeg er stinkende rig, kan leve resten af livet i sus og dus.
Forudsat jeg dør i morgen tidlig .
- Det finder vi nok ud af. - Fint nok.
- Hjerter knægt er en idiot. - Han er din nevø.
På min fars side.
Min kokkepige! Hvilken frækhed!
- Kom med din forklaring. - Næ!
- Næ. - Næ?
- Hvad gør vi så? - Deres Nåde må krydsforhøre vidnet.
- Må jeg ikke nok være fri? - Opfør dig som en mand.
Jamen så... hvad er kagerne lavet af?
Vær venlig at gentage spørgsmålet.
- Din accent... Girton College? - Nej. Jeg gik på Oxford.
Din stakkel. Hvad studerede du?
Min accent.
- Svar! Hvad laver man kager af? - Af peber, hovedsagelig.
- Sirup. - Hvad sagde han?
- Sirup! - Hvad bestiller Syvsover her?
- Hug hans knurhår af! - Næste vidne.
Indkald Alice!
- Undskyld... - Hvad sker der, Alice?
Jeg kan ikke lide at tale for en forsamling.
Det elsker jeg ellers.
De fleste mennesker kan godt lide at være midtpunkt.
Hvad kender du til det kagehalløj?
Absolut ingenting.
- Det her er meget vigtigt. - Uvigtigt, Deres Majestæt.
Det var jo det, jeg sagde... uvigtigt.
Uvigtigt, vigtigt, uvigtigt.
Jeg har sagt alt, hvad jeg ved . Må jeg sætte mig ned igen?
Din forklaring er rørende, men husk regel nr. 42:
"Enhver person, der er mere end én mil høj, skal forlade retssalen".
- Jeg er ikke en mil høj. - Jo, du er.
- Næsten to mil. - De har lige opfundet den regel.
- Det er den ældste regel i bogen. - Så burde den være nr. 1.
Pas på, hvad du siger, Cedric. De vil tage magten fra os.
Især pigen der.
- Afstraf en eller anden . - Du taler alt for meget, Alice.
Nævninge, overvej jeres kendelse.
Nej ! Først dommen, derefter nævningenes udtalelse.
- Sikke noget vås! - Hold mund, Alice.
- De må ikke dømme en uskyldig. - Hvorfor ikke? Det sker da tit.
- Af med hendes... - Drop det fis med hovedet.
Nogen kunne jo sige: "Af med dit hoved".
Du har forpasset din chance for at blive her.
Tilbage til den virkelige verden med dig, unge dame!
Gerne. Alle kagerne er her jo, så han kan ikke have stjålet dem.
Der er ingen forbrydelse.
- Er du ligeglad, hvad folk tænker? - Ja når jeg har ret.
- Du virker meget sikker i din sag. - Ja.
Jeg er sikker i min sag.
Så har du ikke brug for os mere.
Alice!
Jeg kommer nu.
Så er jeg tilbage igen. Undskyld, det tog så lang tid.
Og nu vil vores datter Alice synge for os.
Vi skal høre "Modne Bær", ikke?
Nej.
Jeg kan en bedre en.
"Skynd dig lidt mere, sagde en hvidling til en snegl".
- Er du sikker, skat? - Helt sikker.
Skynd dig lidt mere, sagde en hvidling til en snegl
vi har hvalen lige bag os, den går frem for fulde segl
både skildpadder og hummere kom alle ind med glans
og nu venter de på bredden for at byde os til dans
Bravo!
Fortryllende.